VÅKNE OPP! I DAG ER DET VALGDAG! STEM!
SIRKUSET KOMMER TIL BYEN
Det gir jo ingen mening.
Nei, Whig-partiet har kontrollert dette distriktet i årevis.
De har aldri tapt et valg. Hvordan har dette blitt et bikkjeslagsmål?
Forandringens vinder blåser, antar jeg.
Vinder?
Mer som et jordskjelv.
Som om hele landet faller fra hverandre.
Nei, jeg er...
Så...
...har du stemt allerede?
Ja, på veien hit.
Kan Whig-partiet stole på din støtte?
Jeg stemmer ikke ofte på ett partis liste.
Jeg er mer uavhengig.
Ja, det er vel bra for en mann å tenke selv.
Jeg er enig.
Mrs. Dickinson, hvem ville du stemt på?
- Om du kunne? - Jeg?
Et morsomt spørsmål. Jeg har aldri tenkt på det.
Sier du det? Jeg trodde du var en suffragette.
Hvordan våger du å fornærme meg slik?
- Pappa! - Å, herregud.
- Det er så spennende! - Å, herregud.
Ja, det er spennende.
- Det er valgdag. Selvsagt. - Hva? Vi snakker ikke om det.
Hvem bryr seg om valg, når du ikke kan stemme?
Vi snakker om
- sirkuset! - Sirkuset kommer til Amherst!
Ja, i dag! De setter opp teltet nå!
- De har løver... - Løver.
...og tigere og...
Siamesiske tvillinger. De har siamesiske tvillinger. Ikke sant?
Kan vi gå?
På sirkus?
Så fordervet.
"Fordervet"? Hva mener du?
Sirkus er fordervede steder.
De er ekle og grove og upassende for dannede unge damer.
Nei. Vet dere at det var et sirkus i Ohio som fremkalte så mye vold
at halve byen ble alvorlig skadd og den andre kom i fengsel?
Nei, sirkuser er fulle av tyver, kremmere og sigøynere...
Og hva med de damene?
De såkalte "akrobatene"
med lite klær som helt sikkert vil streife omkring
og vise seg frem som vulgære ho... Jeg vil ikke si det.
Nei, sirkuset er ikke et sted for dere.
Så, får vi gå?
- Ithamar, vi må snakke sammen. - Det er derfor jeg er her.
Vi går oss en liten tur. Vandre litt med meg.
- Det er jevnt. - Jeg vet det.
- Du trenger ikke å si det. - Det skulle ikke vært det.
Nei, demokratene kjempet nesten ikke.
Hatten din. Den lå igjen i vognen.
Takk. Jeg elsker den.
Men det er ikke demokratene.
- Det er Know-nothing-partiet. - Hva da?
Know-nothing. Har du ikke hørt om dem?
Jo, jeg vet alt om dem.
- Ok, da. - Kan du ikke repetere det?
Så du vet det ikke.
Det er for mange partier. Hvorfor kan det ikke bare være to?
Men kanskje vet du det, og sier at du ikke vet det,
fordi når et medlem av Know-nothing blir spurt om bevegelsen,
skal de si at de ikke vet.
- Det er forvirrende. - Ja.
Så jeg kunne spørre deg om det nå,
og du kunne si at du ikke vet noe,
og det kunne faktisk være din måte å fortelle meg
at du i hemmelighet er med i partiet.
La oss bare anta at jeg ikke er det.
- Hvorfor vinner jeg ikke lett? - På grunn av Know-nothing.
Det viser seg at de vet noe om å vinne.
Det er mulig at de vinner!
Nydelige scones. Visste du at de ble oppfunnet på 1500-tallet?
- Sa du at det er mulig at de vinner? - Ja.
- At de kan slå meg? - Ja, dessverre.
Det er umulig. Dette er Massachusetts.
Whig-kandidaten har vunnet her siden republikken ble grunnlagt.
Vel, tidene forandrer seg.
Mr. Dickinson!
- Hva skal vi ha til middag? - Jeg gir blaffen. Overrask meg.
Hva syns du om rugde?
Eller villhøne? Eller bekkasin, fasan, piplo, rype,
stekt hare eller hjortelår?
Er det mulig å slippe unna denne samtalen?
Know-nothing har bygd en plattform på populistisk økonomisk retorikk
og frykt for innvandrere og urinnvånere.
- En berusende blanding. - Avskyelig.
Ja, men den virker.
Mener du at folk stemmer på tullingene?
Ja, faktisk.
Folk liker at du sier hvem som har skylden for problemene deres.
- Og Know-nothing skylder på... - Innvandrere, katolikker, irer...
- Mens vi ikke skylder på noen. - Akkurat. Vi har ikke valgt en fiende.
- Det virker som en forglemmelse. - I ettertid, ja.
Etter alt dette kan jeg stadig tape?
- Jeg vet ikke. Det er jevnt. - Jevnt?
Pokker heller.
Hvis det skal være jevnt, la det være det. Vet du hva?
Jeg tror på dette landet og på de gode folkene.
At når alt kommer til alt vil de gode vinne fordi vi elsker Amerika.
Og når innvandrerne kommer hit, åpner vi armene, og vi sier:
"Velkommen. Slå deg ned. Spis en pølse."
Vi sparker ikke folk ut.
Nei.
Og når det gjelder Know-nothing,
virker det for meg som om det de trenger å vite noe om,
er en liten ting kalt patriotisme.
Og sjenerøsitet. Og stolthet.
Herregud, Maggie, hva er galt?
Det er brødrene mine.
De stemte i dag morges, og da ble de overfalt.
En av dem ble nesten slått i hjel.
Slått av hvem?
Know-nothing-partiet!
De hater oss fordi vi er irske.
Ser du, Edward? Tingene er ute av kontroll.
Vet du, Mr. Dickinson,
brødrene mine og jeg kom til Amerika for å slippe unna forfølgelse.
"De fries land", sa de.
Men det er det samme her som i Irland.
Kanskje vi bare skal dra hjem.
Ikke mist troen på denne nasjonen helt ennå.
Du skal få se.
Ære og anstendighet vil seire.
Snart vil jeg bli valgt, og jeg skal representere deg og brødrene dine.
Og passe på at noe sånt aldri skjer igjen.
Jeg håper du har rett.
Jeg har det.
VI TAPER - FORDI VI VINNER
Hva så om jeg aldri ser en elefant?
Jeg har sett en sky som lignet en elefant.
Jeg er lei for at faren din ikke lar deg gå.
Han lar meg ikke gjøre noe.
Du har kanskje sett det.
Ja, ikke noe lesing, svømming...
Og ikke noen sirkus.
Hva skal du gjøre i stedet?
- For å more meg, mener du? - Ja.
Hvordan vil Emily Dickinson underholde seg selv?
Jeg vet ikke.
Jeg blir kanskje hjemme.
Snakker med en nattsvermer.
Her er noe.
Hva er det?
En diktkonkurranse.
I dag er fristen for å melde seg på.
"Vi leter etter Amhersts uoppdagede lyriske geni."
Det er deg. Jeg mener, ut fra det jeg har lest av deg, er det mulig.
Jeg vet om konkurransen.
Gjør du? Så har du meldt deg på?
Husker du samtalen vi akkurat hadde? Om faren min?
Ja, ikke noe lesing, svømming eller sirkus, og ingen dikt.
Ikke offentlig.
Tror du virkelig at han vil bry seg om at du blir med i en diktkonkurranse?
Du kjenner ham vel ikke ordentlig ennå.
Det gjør jeg vel ikke.
Kvinner som søker litterær berømmelse, er ikke er noe annet enn...
Vel...
La oss bare si "akrobater".
Det er synd, fordi...
...jeg tror at hvis du ble med,
ville du vinne.
"Ingen kjenner denne lille Rosen"
Der er du.
Herregud.
Jeg har lett overalt.
Hei, Em.
Hva gjør du her? Jeg trodde at å stirre på gravsteiner var min greie.
- Vi har et problem. - Hva er det?
Noen er begravd på Sues plass.
Hvem i all verden er Ichabod Beecher?
Det er Beecher-babyen.
En av Beecher-babyene, burde jeg si.
Den stakkars familien. Så mange babyer. Hver eneste en døde.
Hvorfor er denne døde Beecher-babyen begravd så tett på vårt gravsted?
De mistet vel så mange at det ble for fullt.
Det suger, men jeg skal begraves akkurat her.
Og Sue, som min kone, burde ligge ved siden av meg.
Burde hun ikke?
Hvorfor ikke bare flytte babyen?
Hva?
Jeg kan ikke flytte en død baby.
Hva ville Beecher-familien si?
Ingenting.
De har ikke bodd i Amherst på mange år. De flyttet tilbake til England.
Og den babyen døde for 27 år siden. Den er voksen nå.
Det er sant.
Ok, jeg har løst ditt problem. Du må løse mitt.
Hva er det?
Springfield Republican avholder en diktkonkurranse.
- I dag er siste påmeldingsdag. - Du skal ikke melde deg på?
- Selvsagt ikke. Pappa ville drepe meg. - Det vet jeg.
Derfor vil jeg at du skal melde deg på.
Mitt dikt i ditt navn.
Jeg?
- Det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke?
- For det første er det uærlig. - Bare delvis uærlig.
"Dickinson" er sant.
Ja, og hva så?
Du vil bli sur fordi du ikke får æren for det.
Jeg visste du ville si det.
Jeg har tenkt på det.
Jeg lover at jeg ikke skal bli sur.
Jeg blåser i æren. Jeg vil bare at verden skal lese ordene mine.
- Er du sikker? - Ja, helt.
Her. Skynd deg, fristen er i ettermiddag.
De skal trykke vinneren i morgendagens avis.
Det er ikke noe veldig rart, er det vel?
Nei.
Hvis du vinner, vil du bli stolt.
Austin, gjør dette for min skyld.
Ok.
For din skyld.
Du er fantastisk. Takk. Tusen takk.
Takk.
Gjett om Sue vil bli glad når jeg graver opp denne ungen.
Du er veldig flink med kalkun.
Ja, vel...
Etter at jeg ble foreldreløs måtte jeg alltid lage maten.
Du har ikke hatt et enkelt liv, har du vel?
Det er fantastisk å ha deg her igjen.
Etter at du kom tilbake fra Boston.
Takk, Mrs. Dickinson.
Jeg er glad du og Austin fant ut av tingene,
og at vi skal ha et nydelig bryllup.
Det er noe jeg vil gi deg.
En forlovelsesgave.
Mrs. Dickinson, det behøvde du ikke.
Det er noe moren min ga meg
da jeg forlot Norcross-gården for å gifte meg med Mr. Dickinson.
Den har vært min ledsager i alle år.
Jeg trodde alltid at jeg ville gi den til Emily når hun giftet seg,
men jeg tror det er best å gi den til deg.
"Den nøysomme husmoren."
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Kall meg mor.
Du vil bli datteren min snart.
Ta det med ro, jeg skal gjøre mitt beste for ikke å dø fra deg.
Hei, Sue.
Hallo.
Hva leser du?
Moren din ga meg den.
Du er skikkelig opptatt av hele husmorgreia, er du ikke?
Dra til helvete, Emily.
Jeg trodde Ithamar kom med resultatene.
Nei, fortsatt ingenting.
Dette skulle vært ferdig nå.
Skal du ikke prøve å hvile litt, kjære?
Få deg en god natts søvn.
- Det har vært en lang dag. - Nei.
Nyhetene kan komme når som helst.
Kan ikke de jentene dempe seg litt?
Det er bare Jane Humphrey og noen til.
- Lavinia inviterte dem til å sove over. - Kan du hysje på dem?
Ja, selvsagt.
Ja, jeg sitter i dype tanker om vår nasjonale situasjon.
Jeg orker ikke ett øyeblikk til med deres intetsigende skravling.
Slavemaktene gikk altfor langt
med Kansas-Nebraska-loven.
De prøve faktisk å oppheve Missouri-kompromisset.
Tror de at vi vil slippe flere slavestater inn i unionen?
Men de kontrollerer regjeringen.
Vi må bygge en koalisjon som kan blokkere lovforslagene deres.
Jane, du er liksom så "woke".
Jeg vet det.
Jeg hadde stemt republikansk om jeg fikk lov.
Kjempebra.
Republikanerne er de eneste som uttrykkelig er imot slaveriet.
Ekte progressive. De er på den rette siden av historien.
Jeg vet det. Om du virkelig vil ha rettferdighet for alle i landet,
må du stemme republikansk.
Helt klart.
Emily, du har ikke nattkjole på deg.
Jeg får ikke sove.
Er du for nervøs for valgresultatet?
Nei.
Tror du virkelig at sørstatene vil løsrive seg?
Aldri, det våger de ikke.
For mange fellesinteresser står på spill.
Det ville være økonomisk ødeleggende for alle.
Jeg vet ikke. De kan gjøre det.
Og da blir det borgerkrig.
Det vil helt sikkert bli krig.
Se? Selv raringen er enig med meg.
Det vil bli krig
og en million menn vil dø.
Og en million snøfnugg vil falle på gravene deres.
Men hvordan vet du det?
Jeg kjenner noen
som vet sånne ting.
Hvem da?
Døden.
Skulle ønske jeg kunne stemme.
Ja, ikke sant?
Ok, la oss snakke om gutter.
Ok, vent, hvilken pastor?
F TA LIVET MITT
- Emily, send på saltet. - Nei.
- Kanskje... Nei, det går bra. - Jeg spiste godt på veien.
Hva? Men du sa...
Lavinia, har du på deg svarte silkehansker til frokost?
Selvsagt har jeg det.
Du vet at det ikke lenger er fornemt?
Er det ikke?
Det var aldri praktisk.
Har avisen kommet?
Ikke ennå. De teller fortsatt stemmene.
Den kommer snart.
Vi heier på deg, Mr. Dickinson.
Så snilt av deg, Jane.
Du skal avskaffe slaveriet, ikke sant?
Herregud, jeg har hodepine.
Det betyr ja.
Vel,
la meg prøve å få alle til å glemme politikken et øyeblikk.
Jeg har en spesiell overraskelse.
Susan?
Min kjære,
jeg har påtatt meg å sikre
at du og jeg kan tilbringe evigheten ved siden av hverandre.
- Ok, vi vet at dere skal gifte dere. - Nei. Det jeg sier,
er at jeg graver opp en død baby så du kan begraves ved siden av meg.
Hva sier du?
Nei, det går bra, mamma.
Jeg har hyret inn to gravere.
De skal gjøre det i dag.
Dere vet den Beecher-babyen?
Dere vet hvem. Ichabod?
Han er ved siden av meg, og det er der Susan skal være,
så vi kan være sammen for alltid.
I det hinsidige.
Er det lovlig?
- Far, er det lovlig? - Selvsagt er det det.
- Er det? - Vet ikke jeg det?
Jeg tror det er lovlig.
- Stakkar. - Det er lovlig, ikke sant?
- Hva? - Hvem kaller en baby "Ichabod"?
- Det er et familienavn. - Avisen er her.
Pokker ta.
Fortsatt ingen resultater?
Dette er latterlig.
Hva har skjedd med Whig-partiet?
Hva har skjedd med dette landet?
- Vi trenger radikale endringer. - Ja.
Det snakket jeg om i går.
- Jeg også. - Ikke snakk politikk ved bordet.
Herregud, Austin, du vant!
Hva?
Du vant diktkonkurransen.
Gjorde jeg det?
- Er du med i en diktkonkurranse? - Ja.
La meg se det.
Jøss.
Skriver du dikt?
Jeg har syslet litt med det.
"Ingen kjenner denne lille Rosen"
Et dikt av Austin Dickinson.
"Ingen kjenner denne lille Rosen -
En pilgrim kunne den vært -
Hadde jeg ikke løftet den opp Og gitt den til deg
Bare en Bi vil savne den -
Bare en Sommerfugl
Som haster hjem langveisfra - Å hvile på dens bryst -
Bare en Fugl vil undres -
Bare en Bris ta på vei -
Å, Lille Rose -
Så lett å dø for en som deg!"
Det var veldig vakkert.
Skrev du det?
Ja.
Jeg skrev det faktisk til Sue.
- Og du glemte å lese tittelen. - Tittelen?
Ja, jeg slengte med en.
"Til fru NN. Med en rose."
Fru NN. Det er deg.
Gratulerer, Austin.
Takk, pappa.
En stor forbedring fra forrige forsøk.
Unnskyld meg, jeg føler meg kvalm.
Jeg syns det var helt nydelig.
Og jeg liker ikke dikt.
Så du meldte deg på konkurransen.
Ikke akkurat.
Du vant.
Nei, Austin vant.
Jeg er lei for det.
Det er ikke din skyld.
Ikke hans heller.
Han valgte ikke å bli født som mann.
Akkurat som jeg ikke valgte å bli født som et...
...misfoster.
Du er ikke et misfoster.
Jo, det er jeg.
Da er jeg også det.
Er du?
En ugift mann på min alder?
Selvsagt er jeg det.
Kanskje vi burde rømme og bli med sirkuset.
Pappa,
du banket ikke på.
Jeg behøver ikke å banke på.
Det er vel derfor vi har dører, men du bestemmer.
Tror du jeg er en idiot, Emily?
Hva?
Jeg sa: "Tror du jeg er en idiot?"
Nei, selvsagt ikke.
Likevel behandler du meg som en.
Din egen far.
Mannen som gir deg alt.
Maten du spiser.
Selve luften du puster inn.
Jeg vet ikke hva du...
Ikke lyv for meg!
Austin skrev ikke dette diktet!
Nei, men ingen vet det.
Så alle er idioter nå?
Hele verden.
- Alle andre enn deg. - Jeg sier ikke det.
De vil vite det, Emily.
Ingen vil tro at broren din skrev dette.
Og du våger å gjøre dette på den viktigste dagen i min karriere?
På valgdagen? Vet du hva du har kostet meg?
Hva du har kostet denne familien?
Herregud, du ydmyker meg offentlig igjen!
Det er ikke min skyld.
Selvsagt er det det. Hvem andre har da skylden?
Det er ikke min skyld at du ikke vant valget!
Mine damer og herrer!
Velkommen til sirkusteltet!
Er du klar, Emily?
- Klar til hva? - Til å opptre, selvsagt.
Alle er her for å se deg.
Du er forestillingens stjerne.
Ben?
Lykke til der ute i kveld.
- Det er masse mennesker her. - Hva gjør du her?
Jeg er jo et misfoster.
Nå, mine damer og herrer.
Øyeblikket dere alle har ventet på,
det største misfosteret av dem alle:
en kvinnelig dikter.
Å, herregud!
Dickinson!
Gode nyheter!
Du vant!
Hørte du hva jeg sa?
- Vant jeg? - Ja.
Du skal til Washington.
Gratulerer, Edward.
Jeg har aldri vært så lykkelig før.
Du greide det!
En knapp seier.
Ja.
La oss drikke et glass sherry!
Nei, jeg må hjem. Men du må feire med familien din.
Jeg vant.
- Gjorde du det? - Ja, som jeg lovet.
De hederlige og anstendige mennene har seiret.
Vel,
det var godt å høre.
Emily?
Emily!
Emily.
Sue?
Ja, det er meg.
Hva har skjedd?
Jeg...
Jeg gikk på sirkus.